Jag har insett att nästan allt som skrivits om kärlek är sant.
Shakespeare sa: "Resor leder till kärleksmöten."
Vilken märkvärdig tanke!
Personligen har jag ingen erfarenhet av något sådant.
Men det hade säkerligen Shakespeare.
Jag tänker nog mer på kärlek än man borde.
Jag är ständigt fascinerad av dess kraft att ändra och definiera våra liv.
Det var Shakespeare som sa: "Kärleken är blind."
Det är något som jag vet är sant.
För somliga, helt oförklarligt, falnar kärleken.
För andra är den helt enkelt förlorad.
Men återigen, kärleken kan också hittas.
Om än bara för en kväll.
Så finns det en annan slags kärlek...
den grymmaste sorten.
Den som nästan dödar sina offer.
Den kallas obesvarad kärlek.
På den är jag expert.
De flesta kärleksberättelser handlar om folk som blir kära i varandra.
Men resten av oss?
Hur är det med våra berättelser?
Vi som blir kära på egen hand.
Vi är offer i en ensidig kärleksaffär.
Vi är de som förbannas av de älskade.
Vi är de oälskade.
De skadade som står upp.
De handikappade utan handikapparkering.
Jag är en sådan person.
Jag har frivilligt älskat den mannen i tre hemska år.
De värsta åren i mitt liv.
De värsta jularna. De värsta födelsedagarna.
Nyårsaftnar fyllda av tårar och valium.
Åren då jag var förälskad, har varit den mörkaste tiden i mitt liv.
För jag är drabbad av förbannelsen att vara kär i en man...
som inte älskar mig tillbaka.
Herregud, bara åsynen av honom.
Hjärtat slår, det blir tjockt i halsen, jag kan inte svälja.
Alla vanliga symptom.
Åh, Jasper. Säg inte att du fortfarande...
Nej, det är slut. Väldigt slut.
Hur är det?
Brukade inte du ligga med honom?
Vad som var viktigare, jag var kär i honom.
Ja, det minns jag.
Sedan fick du veta att han satte på Distributions-våpet.
Så jag slutade ligga med honom.
Vi borde inte prata om det här.
Men ni är alltid tillsammans.
Han bedrog dig, men ni fortsatte vara vänner?
Jag var störtkär. Alla kände till det.
Åh, nej.
- Ser det ut som jag gråter? - Nej.
Det ser ut som det är röken från min cigarett.
Sa han nånsin att han älskade dig tillbaka?
Ja. Tre, nästan fyra gånger.
När jag påminde honom sa han att det var...
som svar på en fråga. Det var det absolut inte.
Iris, när ens kille ligger med en annan kvinna...
fortsätter man inte att vara vänner.
Man slutar tala med fanskapet...
kastar saker på honom. Skriker och svär.
- Man tar inte hand om hans tvätt. - Jag tvättar inte åt honom.
Sa nån det?
Allt vi gör nuförtiden är att vi mejlar varandra.
Inte när han är hos henne.
Och när han inte är hos henne talar vi även i telefon.
Ibland i timmar.
Sedan har vi de sporadiska långluncherna.
Jag har aldrig insett hur patetisk du är.
Inte? Herregud, jag är så medveten om det.
De vet hur de ska styra oss.
Närhelst han vill tillbaka in i ditt liv...
Han har haft kommentarer i den vägen.
Han har inte sagt det rakt ut...
- Iris. - Ja?
- Har du levererat din story? - Nej, inte än.
Det är i sista minuten. Förlåt.
Jag måste gå.
FÖRENINGAR
"Brudgummens bäste vän talade för många gäster när han sa:
""Hilary kommer att öppna Edwards ögon...
""och fullända hans liv.""
Jag har en fråga till dig.
Hur känns det att vara en så plikttrogen...
när alla andra bara smiter undan?
Du menar, hur känns det...
att inte ha gjort färdigt jobbet i tid?
Vänta. Gå inte.
Är det kul att vara så snabbtänkt?
- Håll tyst. - Jag menar det.
- Förmodligen ett lysande slut också. - Det kan jag försäkra att det inte är.
- Hej, Simpkey. - Hej.
Din spalt idag var fantastisk. Jag älskade den där raden...
"Den tilltagande avskalningen av värdighet och eftertanke i brittisk livsstil."
Bra skrivet.
Jag har köpt nåt åt dig till jul.
Så praktiskt, för jag har nåt åt dig.
Älskling, jag har inte min present med mig.
Jag har förlagt den, men jag köpte en sak.
Den är nog nånstans i min bil. Vill du veta vad det är?
Nej, det är okej.
Du kommer att vara sexig i den.
Hoppas du hittar den.
Inte så sexig, men god jul.
Tack.
Jag trodde inte vi skulle göra det här i år.
Förra julen bytte vi julklappar i mars.
Det här är bra.
Vi bättrar oss.
Din lilla fuling.
Det är en originalutgåva.
Var hittade du den?
Begravd på det där lilla stället vi hittade i Covent Garden.
Hur bär du dig åt?
Hallå allihop, kan ni vara snälla och lyssna på mig?
Bara några minuter.
Jag hatar att vi aldrig får prata.
Jag hatar det.
Först av allt, god jul på er allihop.
Vi har inte officiellt stängt.
Men vi ska försöka klara den här veckan med en mindre personalstyrka än normalt.
Innan ni rusar iväg på semester...
har jag ett viktigt meddelande.
Det gäller Iris.
Iris Simpkins, var är du?
- Här, sir. - Jag har ett tips till dig.
Förträffligt.
Ett bröllop tillkännagavs idag, privat.
Jag tror ingen annan tidning känner till det.
Jag vill att du blir först att rapportera om den här föreningen...
eftersom den sker mellan två av våra mest uppskattade kollegor.
Får jag presentera nyförlovade Sarah Smith-Alcott och Jasper Bloom!
Om jag hade vetat om det här hade jag haft min finkostym.
Nu firar vi!
Allihop, drick champagnen och ät kanapéerna här...
så att vi kan spara pengar och rymma.
Amanda!
Amanda.
Jag säger det igen, jag låg inte med henne.
Visst. Er receptionist måste jobba till tre på morgonen.
Vi jobbade sent. Hon hängde på.
Svär på mitt liv att du inte låg med henne.
Kom igen.
Sätt igång.
Jag tänker inte...
Er receptionist, Ethan?
Jag visste att det var bra att vi inte gifte oss.
Därför sa jag att du inte skulle sälja ditt hus.
Jag visste det, djupt inom mig.
Kan du lugna dig?
Jag låg inte med henne.
Och vi har haft problem över ett år.
Du vill inte prata om det, men vi måste.
Jag är väl medveten om att vi har haft problem.
Jag vet, jag jobbar för mycket, jag får ständigt höra det.
Gör du det, maestro, är det för musiken.
Om du jobbar för mycket?
Du gjorde 75 trailrar i år...
har ett klipprum hemma...
och sover med din handdator.
Och jag tar inte upp sex...
för jag minns inte senaste gången.
Ingen har tid för sex.
Det är inte helt sant.
Det avgör saken.
Du låg med henne! Allvarligt talat, du måste ut härifrån.
Herregud.
Vet du vad jag verkligen tror?
Jag tror aldrig att du älskade mig.
- Eller hur? - Snälla.
Du älskade tanken på du och jag, inte så mycket mig.
Jag gjorde mitt bästa. Är någon bra nog för det jobbet?
Jag skickar dina saker.
Det är du som gör det här.
Du pajar alla förhållanden du har.
Det är vad du gör.
Du vill inte vara ett par!
- Du motarbetar det! - Håll tyst!
Man ser inte hur du gör, ingen är smart nog!
Du är inte lätt att avslöja, men det kommer alltid fram till slut, och då går det så här.
- Hur går det då? - Det tar slut.
Du visste att det skulle bli så. Du vet vad jag känner.
Det finns ingen som du.
Du vill inte vara det jag behöver.
- Inte det jag behöver. - Va?
Du vet vad jag menar.
Jag skulle aldrig vara otrogen mot dig.
Inte jag heller.
Se på mig, jag svettas som en gris. Se på dig.
Den enda kvinnan i världen...
som gör slut med sin kille utan att fälla en tår.
Det tyder på något.
Varför stör det dig att jag inte kan gråta?
Esophageal kramp.
Det är ett kraftigt anfall.
- Det är okej. Det går över. - Jag vet.
- Jag tänkte på mig. - Ethan, det är över.
Vi kan lika gärna vara ärliga mot varandra.
Berätta för mig.
Låg du med henne?
Säg som det är. Vad spelar det för roll nu? Varför tortera mig?
Gör slut på mina plågor.
- Vad är det vi sysslar med? - Okej.
Ja, okej? Jag låg med henne.
Är du nöjd nu? Jag låg med henne. Hon älskar mig. Hon är ung.
Det här är ingenting jag är stolt över. Det ska du veta.
Amanda!
- Är jag nöjd? - Jag menade inte så.
Du gör mig galen. Jag säger sånt jag inte menar.
När det gäller kärlek, inte för att jag är någon expert...
men när det gäller kärlek, är otrohet inte acceptabelt.
Vad du än tror...
vet jag att du sätter dig själv väldigt högt.
- Men allt är inte mitt fel. - Okej.
När din ilska har gått över kommer du att inse det.
Ja, kanske det.
När jag inte längre ser er två framför mig, tillsammans...
kan jag se det från din sida.
Du måste...
Jag gav honom en käftsmäll.
- Kommer jag olägligt? - Nej.
- Jag har bara ett litet utbrott. - Okej.
Det är bra med mig. Hur gick det här till?
Vet du vad? Jag mår bra.
Vad är på gång?
Ben behöver dig.
Rebecca Green var en vanlig 20-åring.
Tills hennes okända pappa lämnade henne något oväntat.
Skrik inte.
- Din pappa gav dig nåt. - Jag träffade aldrig pappa.
Nu vet du att han var intressant.
Deception.
- Har du två pistoler? - En skulle inte räcka.
JULDAGEN
Fantastiskt! Äntligen ser det ut som en hit.
Det är det de betalar för.
Ta den ursprungliga klippningen i slutet.
- Den är bättre. - Jag håller med.
Och gör Juldagen dubbelt så stor och röd.
Lyckligt röd, inte Scorsese-röd.
Lyckligt röd.
Då är vi klara.
- Okej. - Ja!
Hör ni, ska vi ta ledigt ett par veckor?
- Javisst. - Vad menar du?
Jag skojar inte.
Du säger alltid att det är mest jobb nu.
Jag måste komma bort från stan.
Jag måste ha lugn och ro...
eller vad det nu är folk åker bort till.
Vet ni vad jag vill göra?
Jag vill äta osunt utan att ha ångest.
Jag vill läsa en bok. Inte bara tidningar. En riktig bok.
Jag läser recensioner, jag köper böcker, men jag läser dem aldrig.
Läste ni artikeln i New York Times?
Mycket stress gör att kvinnor åldras i förtid.
Det gör att DNA krymper så att cellerna...
inte kan dela sig.
När vi är stressade, ser vi tärda ut.
Kvinnorna, inte männen.
Ledsen.
Det är mer troligt för en kvinna över 35...
att dödas av en terrorist än att bli gift.
Det låter hemskt, men vår generation gifter sig inte...
och som en bonus tillhör terrorister vår vardag.
Så stressen syns i våra ansikten, gör oss tärda.
Medan Ethan är gullig för evigt och sätter på sin 24-åriga receptionist!
Herregud!
Förstår ni vad jag menar? Jag behöver semester.
Okej. Vart vill jag åka?
Ensam över jul.
Ensam, deprimerad över julen.
Alldeles ensam på semester.
"Semesterplatser"
Ensam, ensam. Helt ensam.
Snälla, ge mig bara en enda. En tår.
Okej. Livet går vidare.
Bekymmersfria semestrar
"Bekymmersfria semestrar." Bra. Var är det?
"Enmanskajak"? Nej tack.
Semesterhus uthyres
"Semesterhus uthyres." Det kunde vara nåt.
Gömma sig i ett hus. Försvinna några veckor.
Jag gillar den idén.
VART VILL DU ÅKA PÅ SEMESTER?
KLICKA HÄR OCH VÄLJ ETT LAND...
Var pratar de engelska?
"Klicka på en kommun eller stad." Nu ska vi se.
LADA OMBYGGD TILL MODERN BOSTAD I DET VACKRA COTSWOLDS
Som ser ut precis som här i The Valley.
JUL PÅ LANDET
"En sagolik engelsk stuga i en stillsam lantlig trädgård.
"Kura upp vid en gammal eldstad av sten och njut av en kopp choklad.
"En förtrollande oas av stillsamhet i en lugn engelsk by...
"bara fyrtio minuter från det spännande London."
Ja.
Vad håller jag på med?
Så dåligt. Så dåligt.
"Jag är intresserad av att hyra ditt hus."
Är det ledigt ännu? Är du där?
"Jag undrar om ditt hus är tillgängligt över jul...
"för om det är det, skulle du kunna rädda mitt liv."
"Jag vet att det är löjligt sent...
"men om du är intresserad, kontakta mig."
"Jag är intresserad, men stugan är bara tillgänglig för bostadsbyte."
Bostadsbyte?
IRIS: Vi byter bostad, bil, allt.
"Jag har aldrig provat, men bekanta har det."
Var finns du?
Snälla, säg att det är långt bort.
L. A?
Jag har aldrig varit där, men alltid velat åka dit.
Jag heter Iris, förresten. Jag är väldigt normal.
Pedant. Frisk. Icke-rökare.
Singel.
Jag hatar mitt gräsliga liv.
Jag heter Amanda.
Ensamvarg, loser och ett komplicerat vrak.
Hej.
Jag måste säga att ditt hus ser idylliskt ut.
"Precis vad jag behöver." Verkligen?
Hur ser ditt ställe ut?
Mitt hus är trevligt, lite större än ditt.
Det är de flesta.
Får jag fråga dig en sak?
IRIS: Självklart.
AMANDA: Finns det några karlar där du bor?
Ärligt talat?
Noll.
AMANDA: När kan jag komma?
Blir imorgon för tidigt?
AMANDA: Imorgon blir perfekt!
Vi gör det. Två veckor...
från och med imorgon.
- Hej. - Hej.
- Hur står det till? - Bra.
- Älskling, vi sitter där. - Ursäkta.
Där är det.
- Hejsan, lilla vännen. - Hej.
Ursäkta mig.
Såja.
- Jag ber verkligen om ursäkt. - Det är okej.
- Verkligen. Kära nån. - Det är okej.
Klumpiga jag!
22:52 Jasper Bloom
Från: Jasper Bloom Hörde att du semestrar i L.A.
Första ledigheten på fyra år, grattis.
Hur når jag dig? Jasper
Till: Jasper Bloom Käre
Jasper, vi vet båda att jag måste komma över mina känslor för dig.
Det vore bra om du kunde låta mig försöka.
Meddelande sänt
- Varsågod. - Tack, vännen, det ser gott ut.
Kan jag få ett glas Bordeaux till, tack?
Amanda Woods presenterar stolt: Hennes liv.
Hon hade allt.
Ja! Så är det!
Jobbet. Huset. Killen.
Nu till jul får ni veta vad Amanda inte har.
Så fantastiskt.
Titta där!
Damen?
- Damen! - Ja!
- Vi är framme. - Okej.
- Det kan inte vara här. - Nej då, det är nedför vägen där.
Jag skulle inte kunna vända i andra änden.
Klarar ni er nu?
Nej.
Ni råkar inte känna till Rosehill Cottage?
Till höger vid bron, sedan rakt fram.
Okej.
Jag är här!
Herrejävlar!
Herregud!
Okej, det blir intressant.
Den ska in. Okej!
Söt klänning.
Åh, resväskan.
Okej.
Och nu då?
Jag klarar det här.
Jag kan köra på fel sida av vägen och på fel sida i bilen.
Koncentrera dig bara.
Snälla, kör inte på mig.
Okej, jag hatar det här.
Åh, nej. Åh, nej.
- Flytta på dig! - Se upp!
Förlåt. Stanna!
Herregud.
Jag behöver nåt att dricka.
Någon ska ha fest.
Jajamensan.
De gick i affärer...
men hittade inget de gillade...
och kom hem och kramades och kysstes. Slut.
Rebecca Green var en vanlig 20-åring.
Tills hennes okända pappa lämnade henne något oväntat.
- Har du två pistoler? - En skulle inte räcka.
Deception.
Juldagen.
Och det är därför de betalar mig så bra.
Nu har vi vädret.
Merparten av norra England och norra Wales...
får snöblandat regn och snö på morgonen och senare under dagen.
Svartsjuka, som för helgonen till sjöss
Simmar genom tjocka vaggvisor
Kvävs av dina alibin
Men det är priset jag betalar
Ödet kallar på mig
Öppnar mina ivriga ögon
För jag är mr Ljusa Sidan
Han blinkade. Ja!
Det var mäktigt.
HUVUDGRIND
Grind?
- Vem var han med? - Maggie! Flöjterna, det är den bästa delen.
Hallå. Hallå.
- Hör du mig? - Det är Miles. Amanda?
Amanda är inte här tyvärr.
Jag försöker lista ut hur man öppnar grinden.
- Tjusigt. - Om du hörde det där, ber jag om ursäkt.
- Hej! - Hej.
- Förlåt. Jag är nybörjare på grinden. - Det gör inget. Det var roligt.
Jag är Miles. Jag jobbar med Ethan.
- Ethan? - Amandas ex.
Ja, just det.
Vet du när hon kommer? Jag skulle hämta några saker.
Amanda är i England på semester.
Jag bor här medan hon är borta.
- Hur är det? - Bra.
- Jag fick något i ögat. - Jag avskyr sånt. Låt mig titta.
Det är på ögonfransen. Ska jag ta bort det?
- Okej. Tack. - Okej.
- Santa Anas. - Ursäkta?
Vinden. Det är därför det är så varmt.
Det sägs att när Santa Anas blåser, gäller inga vad.
Allt kan hända.
Så där ja.
- Är det bra nu? - Det är bättre. Tack.
- Så du skulle... - Hämta Ethans bärbara dator.
Och du är hans...
Jag är filmkompositör, precis som Ethan.
- Komponerade du det här? - Det här?
- Det är vackert. - Ja. Jag skrev det.
Nej, men jag önskar att jag hade gjort det.
Det är den store Ennio Morricone.
Kan du komma tillbaka imorgon?
Jag vill kolla med Amandas assistent.
Visst.
- Jag heter Iris, förresten. - Miles.
- Just det. - Det här är min Maggie.
Jag menar, bara Maggie. Inte min Maggie.
- Hejsan. - Hej.
- Klar? - Ja.
- Blås inte bort! - Nej då.
Nåja.
Allt kan hända.
Fem, sex, sju, åtta, nio, tio, elva, tolv, ett på natten i London.
- Vem är det? - Det är jag. Skynda dig. Jag fryser.
- Vem är du? - Iris, öppna...
annars pinkar jag på verandan.
Du är inte Iris.
Om du är det, är jag fullare än jag trodde.
Ursäkta mitt språk. Jag väntade mig inte... dig.
Jag väntade mig inte dig, heller.
Får jag bara...
Ja, självklart. Du var ju tvungen att... Ja.
- Jag är Graham. Iris bror. - Bror.
Jag är Amanda Woods. Jag bor här.
- Amandawoods? Ett ord? - Nej.
Det är det inte.
Så, Iris... Var är hon?
Sa hon ingenting till dig?
Hon kan ha...
Som jag sa tidigare...
Jag är, jag har varit...
- Hon är i Los Angeles. - Det är inte möjligt.
- Iris åker aldrig nånstans. - Det har vi gemensamt.
Hon annonserade sitt hus på en webbsida för husbyten.
Vi bytte hus två veckor.
Hon är i L.A. I mitt hus, och jag är här.
- Gör folk verkligen sånt? - Tydligen.
Jag menar, det verkar så.
Här står jag i pyjamas.
Hon ringde mig i går kväll. Jag ringde aldrig upp henne.
Jag känner mig hemsk.
Får jag sätta mig? Jag känner mig ostadig.
Javisst. Varsågod och sitt.
Herregud.
- Är du okej? - Jodå. Jag mår bra.
Ursäkta att jag tränger mig på.
Även om det inte verkar så, är jag faktiskt Iris halvrespektable storebror.
Vid enstaka, på senare tid inte så enstaka...
tillfällen när jag går på puben här och dricker mig omåttligt full...
låter min syster mig sova över så jag inte kör hem.
Det låter patetiskt, men har tyvärr blivit något av en rutin.
Hur går det?
Alltså tills jag dök upp och förstörde din kväll.
Nja... Det går ju inte så bra.
Jag åker imorgon vid tolv.
- När kom du? - För ungefär sex timmar sedan.
Vi har gjort ett starkt intryck på dig.
Nej, inte därför. Jag är inte riktigt mig själv.
Det var ett dumt infall att åka hit.
Det var väldigt ogenomtänkt.
Mycket olikt mig.
Vill du ha något att dricka? Ett glas vatten?
Te? Vin?
Jag tror det finns en flaska brandy.
- Vad sägs om ett glas? - Javisst.
Bra.
Så... Ursäkta, jag har totalt glömt bort ditt namn.
Amanda.
Så, Amanda, du är inte gift, eller är du det?
Hur så? Ser jag ogift ut?
Nej. Det var bara ett annat sätt att fråga om du är gift.
Nej, inte det minsta.
Jag vet inte vad det betyder. Jag menar, nej, jag är inte gift.
Inte jag heller.
Varsågod.
- Skål. - Skål.
Är det så farligt om jag stannar?
Jag är borta innan du vaknar.
Du kommer aldrig att se mig igen.
- Det går bra. - Tack.
Jag hämtar en filt åt dig.
I skåpet ovanför alfapetet.
Så varför är du inte riktigt dig själv just nu?
Tja, jag gjorde slut med nån.
- Igår. - Åh.
Jag förmodar att jag inte ville vara ensam över helgen.
Jag trodde inte det skulle kännas så ensamt nån annanstans.
Så kom jag hit och har aldrig känt mig mer ensam.
Vilken överraskning.
- Du är säkert glad att du kom hit. - Det är jag faktiskt.
Nåja...
- Ursäkta och god natt. - Sov gott.
Tror du att du skulle kunna...
Har du nåt emot att försöka det där igen?
Dåligt?
Konstigt.
- Att kyssa en komplett främling. - Verkligen?
Jag gör det hela tiden.
Låt mig pröva det här.
Kanske om jag sluter mina ögon.
Du vet, med tanke på att jag är i en personlig kris.
Och jag befinner mig i en främlings hem...
i en by jag inte minns namnet på.
Och med tanke på att det visade sig att du är vansinnigt snygg.
Och redigt packad och troligtvis kommer att glömma mig.
Tycker jag att vi ska ha sex.
Om du vill.
- Är det en kuggfråga? - Jag är faktiskt seriös.
Det spelar ingen roll, men jag har aldrig sagt nåt sånt förut.
Hela den här grejen med...
att aldrig ses igen är lite kittlande.
Det är så semestrar ska vara.
Man gör det oväntade.
Och du var definitivt oväntad.
Det lät trevligt tills jag blev nån gigolo.
Och du har humor, det är som en bonus.
- Jaså? - Ja.
- Träffa mig aldrig nykter. - Det är taget.
Dessutom borde jag varna dig.
Jag är inte så bra på det här.
- "Det här" betyder? - Sex.
Det kan inte vara sant.
Killen jag bodde med nämnde det en eller två gånger.
En kvinna glömmer inte en sån kommentar.
Jag menar...
så illa är det väl inte? Sex är ganska enkelt.
- Pratar jag sönder det här? - Märkligt nog, inte alls.
- Vad tycker du om förspel? - Jag tycker det är överskattat.
Påtagligt överskattat.
Du håller snabbt på att bli den mest intressanta kvinna jag nånsin träffat.
Se på dig.
Redan nu är du bättre än du tror.
- God morgon. - God morgon.
Jag tappade mina kontaktlinser igår, hur det nu kom sig.
- Mycket bättre. - Ja.
- Ska jag hjälpa dig? - Jag borde veta hur man gör.
Så man måste sätta i dem i kontakten här. Javisst.
Amanda...
Lyssna på mig, du behöver inte oroa dig det minsta.
Okej?
- Okej. - Det var jättetrevligt...
- att träffa dig. - Definitivt.
Bara så du vet, din f.d. Pojkvän har enligt min åsikt...
helt misstagit sig på dig.
- Du var full. - Inte så full.
Ja.
- Det är min. - Jag har den.
Sophie. Det var inte meningen att titta.
Jag ringer upp henne.
Kaffekoppar.
- Här. - Tack.
- Vill du inte ha en? - Jag borde nog ge mig iväg.
Ja, jag måste själv iväg om några minuter.
Jo.
Jag vet ju att du ska iväg och absolut inte vill bli involverad.
Men saker och ting i mitt liv är lite komplicerade...
även om du skulle stanna...
så lovar jag att du inte nånsin...
Du behöver inte förklara.
Jag har det lite rörigt själv på den fronten.
Och hursomhelst, jag menar, vi känner knappt varandra.
Jag skulle inte uttrycka det så, men jag vill bara att du ska veta...
- att du har det bättre själv. - Okej.
Då var det klart. Bra.
Jag ville bara vara säker på att du mår bra...
för på något vis tenderar jag att skada kvinnor...
bara genom att vara mig själv, så...
Jag tänker inte bli kär i dig.
Okej. Snyggt formulerat. Tack.
Nej, jag känner mig själv.
Jag vet inte ens om jag kan älska. Inte som andra gör.
Vilket erkännande, va?
Du vinner kategorin, den mest intressanta kvinnan.
- Jag ska försöka se det som en komplimang. - Det ska du. Absolut.
Bra.
Okej. Fullständig ärlighet.
Mycket uppfriskande. Du kommer troligtvis aldrig att höra av mig...
och det vill du inte heller.
För jag har det klassiska manliga problemet med att slutföra saker.
Kommer aldrig ihåg att ringa upp efter en date.
Men eftersom det inte var nån date, kanske det inte behövs.
Exakt.
Men om jag vill ringa dig?
Okej. Det var tydligen inte alls rätt sak att säga.
Om ditt flyg är inställt, eller om du skulle ändra dig...
ska jag träffa några vänner på puben ikväll.
Om inte så...
ja, du är underbar.
Det är du med.
Lystring, passagerare.
Det här är sista utropet för British Airways flyg 422 till Amsterdam.
Amanda sökte inte efter kärlek.
Men det betyder inte att kärleken inte fann henne.
Ni kan gå nu.
Tack.
Tack, Amanda.
- Hallå? - Var kan du tänkas vara?
- Jasper. - Är det okej att jag ringer dig?
Ja vars. Hur är det?
Kan vi ta en mindre komplicerad fråga?
- Vad är det som är fel? - Jag har problem...
med en del i min nya bok. Jag behöver dig, Iris.
Vore det gräsligt av mig att skicka några sidor?
Jag vill inte ställa till det för dig, men du är den enda som kan hjälpa mig.
Nåja... Om du behöver mig.
Du vet att jag måste ha dig för att överleva.
Har du satt på dig den där röda lilla bikinin än?
Den som sitter ihop där bak?
Hur kommer du ihåg min röda bikini?
- Jag kommer ihåg allt. - Gör du?
Du vet, jag kom just att tänka på den gången när...
Jag är vid Soho House. Jag ska ta en drink med bekanta.
- Okej. - Behåll växeln.
Fan vad kallt. Jag skickar sidorna imorgon.
- Titta efter dem då. - Ja.
- Ha det så kul idag. - Ja.
Okej.
Graham!
- Vi trodde inte att du skulle komma. - Kom nu.
Åh nej, har han gått vilse?
Ursäkta mig.
- Får jag erbjuda skjuts hem? - Varför det?
- Vet du var jag bor? - Jag tror det, ja.
Bra. Då hittar en av oss.
- Ditt hus är underbart. - Jag har bott här 47 år.
Då fanns det bara sex hus i kvarteret.
Varje år river de ett till. Jag klandrar dem inte.
De var inte särskilt bra från början.
Men det var så jag blev förvirrad. Jag kände inte igen ett enda hus.
Det skulle vara förvirrande.
Var i England kommer du ifrån?
- Surrey. - Cary Grant var från Surrey.
- Det stämmer, det var han. - Ja.
- Hur visste du det? - Han sa det en gång.
Tack så mycket, unga dam.
Låt mig hjälpa till.
Tack.
Såja.
- Det får jag säga var ett "meet cute". - Ursäkta?
Det är hur två rollfigurer möts i en film.
En man och en kvinna, båda behöver något att sova i...
och de går till samma pyjamasavdelning.
Okej.
Mannen säger till försäljaren: "Jag behöver bara en nederdel."
Kvinnan säger: "Jag behöver bara en topp."
De ser varandra. Det är ett "meet cute".
Jag förstår.
Det här var ju förstås inte så klurigt, men...
- Så du är i filmbranschen? - Var.
Ja, jag var det. Jag var författare.
- Jag kunde hålla på till imorgon. - Ge mig den. Låt mig.
Tack.
Herregud.
Adjö då.
Jag uppskattade vårt "meet cute".
Tack för att du räddade mig.
Det var ett nöje. Helt och hållet.
Jag hoppas du inte tycker att det här är märkligt...
Jag har just kommit hit, och känner ingen.
Jag funderade på att gå ut och äta ikväll.
Om du inte är upptagen, skulle du vilja följa mig?
Upptagen? Gumman, jag har inte varit upptagen sedan 1978.
Jag var springpojke i ett år. Jag lärde mig allt på hans kontor.
- Det bästa jobb jag har haft. - Vänta lite.
Var det ditt första jobb i Hollywood? Springpojke åt Louis B. Mayer?
Egentligen var mitt första jobb budbärare på Western Union.
Det var så jag träffade Mayer. Jag bar ut ett telegram till hans kontor på MGM.
När jag kom in på kontoret var alla flickor alldeles uppjagade.
Springpojken var inte där. Jag ställde upp.
Nästa dag var jag med på lönelistan.
- Jag var 17 år. - Oj!
- Ja. - Var Hollywood så bra...
- på den tiden som jag föreställer mig? - Bättre.
Vet du vad jag har undrat hela kvällen?
Varför jag besvärar dig med alla dessa frågor?
Varför en vacker flicka som du...
skulle åka till en främlings hus över jul...
och tillbringa en lördagskväll med en gammal stöt som mig.
Jag ville bara bort från alla människor som jag träffar jämt.
Nja, inte alla.
En person. Jag ville komma bort från en kille.
En f.d. Pojkvän som just förlovat sig och glömde att berätta det för mig.
- Förlåt. - Då är han en idiot.
Det är han faktiskt. En stor idiot. Hur visste du det?
Han övergav dig. Det säger allt.
Iris, i filmen har vi primadonnor...
och så har vi den bästa vännen. Du ska veta att du är en primadonna.
Av nån anledning beter du dig som bästa vännen.
Du har så rätt.
Man ska vara primadonnan i sitt eget liv.
Arthur. Jag har gått hos en terapeut tre år.
Hon har aldrig förklarat något så bra.
Det var lysande.
Brutalt, men lysande. Tack.
Jag har inte druckit så mycket på... Vad säger jag?
- Jag har aldrig druckit så mycket. - Jag tror ingen nånsin har det.
Det sista jag minns var att jag kom in här igår kväll...
- Jag var inte inblandad i det där. - Jag vet, men du var här.
- Det var jag. - Oj. Så jag misstänker att vi...
Gjorde vi det?
- Gjorde vi inte det? - Vi gjorde inte det.
Tack, gode Gud.
Jag menar inte "Tack, gode Gud", utan bara tack och lov...
för jag minns inte.
Så varför hade vi inte... Hjälp mig minnas lite.
Du kan kalla mig gammalmodig, men man har inte sex med en medvetslös kvinna.
Medvetslös? Herregud. Det måste verkligen ha varit attraktivt.
Varför stannade du?
- Du bad mig göra det. - Ja, jag gjorde visst det.
Tiggde jag till och med att du skulle göra det?
Sedan jag träffade dig har det varit ett äventyr.
Ja. Och jag är förfärligt ledsen för det.
Jag har inget annat försvar än att jag måste vara tillfälligt sinnesförvirrad.
Olivia. Förlåt, det var inte meningen att titta. Igen.
Jag måste ta det här.
Hallå.
Jaså? Vad hände?
Jag kan inte. Jag kan inte idag.
Sophie, Olivia, Amanda. Flitig kille.
Okej, jag måste lägga på nu.
Oj, attans.
- Vi borde åka in till stan. - Vad menar du?
Klä på dig, så tar vi en tur, äter lite lunch...
- och lär känna varandra. - Tycker du? Varför det?
Jag kan inte komma på varför vi inte skulle göra det. Kan du?
- Så du är förlagsredaktör? - Ja, det är jag.
- Vad för slags redaktör är du? - En mycket elak.
Ger du massor av kritik, eller...
Ju bättre skrivet, desto mindre kritik.
- Vad läste du i skolan? - Litteratur.
Ville du alltid göra det du gör?
Jag börjar få handsvett. Det känns som en jobbintervju.
Vet du hur man beter sig på en date?
- Förlåt. Jag förhör dig. - Ja.
Jag har inte haft en date på länge.
Vi har ju haft sex och sovit ihop två gånger...
så vi kan väl tänja lite på date-reglerna. Varför rodnar du?
Det visste jag inte. Du gör mig nervös.
Jag ska försöka vara mig själv. Det är inte lätt, men jag ska försöka.
Hur löd frågan? Jag vet.
- Ville du... - Ville jag alltid...
- bli bokförläggare? - Precis.
Ja. Familjen är i bokbranschen.
Pappa skriver historiska romaner. Min mamma...
var, är, en betydande redaktör på Random House.
- Jag tror att jag är klar nu. Din tur. - Måste jag?
Ta ett djupt andetag.
- Går det bra? - Ja.
Som sagt, jag äger ett företag...
som marknadsför film.
- Jag begrep inte att du äger det. - För att jag inte sa det.
Men eftersom du har en stark, arbetande mamma...
kanske det inte avskräcker dig.
Jag blir ändå lite avskräckt.
"Lite" är ändå långt bättre än snittet.
- Ja. - Hur är det med din familj?
Okej, jag säger det fort.
Mina föräldrar skilde sig när jag var 15. Jag är enda barnet...
och begrep inte vad som skedde. Vi stod nära varandra.
Vi kallade oss De tre musketörerna.
En kväll satte vi oss ner och mina föräldrar...
berättade att de skulle skiljas.
Jag trodde de skämtade. Sedan såg jag en resväska i ögonvrån...
i hallen. Pappa flyttade den kvällen.
Jag tror jag grät mig till sömns i...
hursomhelst, en lång tid.
Och då insåg jag att jag måste bli tuffare och jag gick vidare...
och har inte gråtit sedan dess.
Och jag har inte tänkt på den packade resväskan nånsin sedan dess.
- Min lilla tragiska historia. Nu beställer vi. - Vänta.
Du har inte gråtit sedan du var 15?
Jag vet, det måste vara något förfärligt.
Jag försöker, men... Tro mig...
- Kan vi prata mer om dig, snälla? - Ja, absolut.
- Jag gråter hela tiden. - Det gör du inte.
Jodå. Mer än någon kvinna.
Du behöver inte vara så taktfull.
- Det är sant. - Jaså?
En bra bok, en bra film, ett födelsedagskort... Jag gråter.
Lägg av.
- Jag är en storgråtare! - Inte då.
Det är jag.
- Det här var en jättefin eftermiddag. - En verkligt fin eftermiddag.
Du behöver inte följa mig. Det är iskallt.
Säg om du inte vill att jag går in.
Det är inte det.
Jag är bara trött. Jag ska ta en tupplur.
- Det är inte det. - Okej, jag låtsas att jag tror dig.
Graham, jag åker om nio dagar.
Det gör det här komplicerat.
Jag är inte säker på att jag klarar komplikationer nu.
Okej.
- Och det komplicerar inte saken. - Sex gör allt komplicerat.
Även när man inte gör det blir saker komplicerade.
Vilket gör att det är bättre att göra det, säger somliga.
Jag jobbar imorgon...
så jag kommer inte att vara full och banka på din dörr när som helst.
Vi träffas igen och hittar på något.
- Bra. - Bra.
Herregud, det är iskallt.
- Hej. - Hallå.
- Kom jag olägligt? - Nej, nej. Kom in.
- Hur är det? - Bra. Allt är bra.
Det här stod lutat mot grinden, från den lilla staden London, England.
En vän till mig håller på och skriver en bok. Jag ger honom...
kommentarer ibland.
- Har du sällskap? - Jag har en liten Hanukkah-fest.
Har du blivit religiös?
Nej. Grannen visste att jag inte kände nån här.
Så han vill att jag skulle träffa hans vänner.
Det blev en Hanukkah-fest.
- Vill du komma in en stund? - Javisst.
Jag kan ju spela lite Dreidel.
Det luktar gott.
Min bästa Hanukkah nånsin.
Hör på honom.
Jag har druckit för mycket vin. Låt mig inte ta mer.
Vi tänker inte låta dig ta mer.
Jag tar det här på allvar, och jag säger sanningen.
Han är helt otrolig. Lyssna inte på dem, de är galna.
Så du säger att du inte var nån kvinnokarl?
Nej. Jag gifte mig mycket ung.
Hon var snyggast i stan.
Han var tvungen att ta henne från marknaden.
Det är sant.
Alla älskade Marion. Hon hade ett härligt skratt.
Sa han härlig häck?
Härligt skratt.
Häcken var det heller inget fel på.
Hon hade verkligen sunt förnuft. Det var alltid henne jag skrev om.
Du då, Miles? Är du en som lever loppan?
Nej, mina herrar, tyvärr. Jag är en-kvinna-i-taget-typen.
Jag har träffat en vacker skådespelerska i fem månader.
Jag vet inte vad hon ser hos mig, men jag är lycklig.
En skådespelerska! Har hon gjort nåt vi har sett?
Hon har inte gjort så mycket än.
Var är hon ikväll?
Han är halvdöd, men ändå på hugget.
Jag är nyfiken. Han är här. Var är hon?
- Hon är på en inspelning i New Mexico. - Okej.
En liten independent-film.
- Hon är tillbaka om tio dagar. - Det hon saknar, får vi glädje av.
- Tack, Arthur. - Hörni...
vi ska nog lämna ungdomarna nu och återgå till våra bäcken.
Norman, ring mig så tar vi ett parti.
- Jag har ditt mobilnummer. Jag hör av mig. - Hit med knogarna.
Det var en fantastisk kväll.
Arthur Abbott kan vara den siste av Hollywoods...
stora författare.
Det finns kända uttryck vi använder, som han skrev.
Han berättade att hans vänner skrev Casablanca...
men han lade till "kid" i "Here"s looking at you, kid."
Det är det som gör hela repliken.
"Here"s looking at you, llsa." Det har inte riktigt samma klang.
Han är så blygsam.
Han gav mig en lista på gamla filmer jag måste se.
Ingen som han hade skrivit. Jag såg två idag, de var fantastiska.
- Ska vi se nån tillsammans? - Det vore jättekul.
Okej. Coolt.
- Jag ringer definitivt. - Hej då.
Oxbringan var jättegod. Och de chokladtäckta biskvierna... Ljuvliga.
Det var verkligen kul att vara här.
Ursäkta. Det var inte meningen att kyssa dig två gånger...
och dröja på den andra.
- Ingen fara. - Jösses.
Det är helt klart galet väder.
Blås inte bort!
Jag vet inte om jag klarar komplikationer. Herregud! Jag kan vara så dum!
- Amanda Woods. - Håll tyst!
Hon drev alla killar på flykten, alltid.
Frågan är inte om hon kommer att ändra sig, utan om hon vill det.
- Överraskning! - Ja, det är det.
- Hej. - Hej.
Jag var hemma och gjorde ingenting, och tänkte på dig.
Jag insåg att lite komplikationer inte skadat nån.
Sedan tänkte jag, det kanske inte är så komplicerat.
Så jag ville be om ursäkt...
för att jag inte bjöd in dig.
Jag vet inte vad det handlade om, men vad det än var...
tänkte jag att jag borde...
Du... är inte ensam, eller hur?
- Nej, faktiskt inte. Jag är ledsen. - Nej! Var inte det.
Jag borde ha...
Allvarligt, låt inte det här förstöra nåt.
Det är bara jag som är dum.
Vem är det, pappa?
- "Pappa"? - Ja, jag är pappa.
Amanda, det här är min dotter, Sophie.
- Soph, det här är Amanda. - Hej.
Hur står det till?
- Det är bra, tack. Hur är det själv? - Mycket bra.
- Vill du komma in? - Åh, nej, jag...
- Hej. - Kom.
- Pappa, vem är det här? - Det här är Amanda.
Amanda, det här är min yngsta, Olivia.
Åh.
- Sophie och Olivia. - Pappa.
- Förlåt. Självklart. Kom in. - Kom in.
Åh.
Okej.
Pappa, kan vi ändå få varm choklad, snälla?
- Ja. - Med marshmallows?
Ja.
- Pappa, ta hennes kappa. - Ja.
- Får jag? - Ja, visst. Tack.
- Är du gift? Berätta för mig fort. - Nej.
- Oj! - Jag har en aning fel kläder på mig.
- Du ser ut som min Barbie. - Tack.
- Är det till oss? - Ja.
Jag ber om ursäkt för vinet.
Oj. Vad är det här?
- Jag är ledsen att jag inte nämnt det här. - Är du S-K-l-L-D?
Ä-N-K-L-l-N-G.
Sedan två år.
Åh.
Amanda, är du händelsevis det minsta intresserad av varm choklad?
Det råkar faktiskt vara så att jag är helt galen i det.
- Varsågod, Olivia. - Tack.
Blås. Den är varm.
Du också, Soph.
- Hon har mer marshmallows. - Nej, ni har fem var.
- Du har också fem. - Tack.
En, två, tre, fyra, fem.
Har jag nåt på min läpp?
Titta. Där.
- Hejsan. - Hej.
- Hallå. - Jag vill upp. Blås på min.
Tack. Utmärkt tajming.
- Pappa, gör herr Servetthuvud. - Nej.
Nej, vi gör inte honom inför andra.
- Snälla? Gör det! Gör det, snälla! - Kan du inte det?
- Snälla. - Okej, jag gör det snabbt.
- Tack ska du ha. - Ingen orsak. Gör det nu.
Okej.
- Amanda, får jag låna din servett? - Visst.
Varsågod, pappa.
Ge mig dem när jag behöver dem.
Du kommer att älska det här.
Det är så kul. Du kommer att ramla av stolen, så roligt är det.
Hallå.
Mitt namn är herr Servetthuvud.
Hallå, barn. Vem är främlingen?
- Amanda. - Varför har hon så lustig accent?
- Amanda. - Var är hon ifrån?
Nu behöver jag...
- Rök nu! - Jaha, rök.
Sätt igång.
Rökning är inte bra, det vet ni väl.
Amanda, vet du vad? Vi har ett tält i vårt rum.
- Vill du se? - Nej, nej.
Amanda ska inte krypa in i ert tält.
Gillar inte du tält?
- Det här är ju verkligen coolt. - Kom in.
Oj!
- Lägg dig ner. - Okej.
- Här, Amanda. Du kan ta min kudde. - Tack.
- Ligg ner! - Sluta köra med folk.
- Lägg dig ner, är du snäll. Bredvid mig. - Okej.
Så trevligt.
Ursäkta mig.
Det här är ett oerhört fint tält.
- Det har något. - Det är mysigt.
- Vem har klippt ut alla vackra stjärnor? - Det gjorde vi.
De tre musketörerna!
- Amanda? - Ja?
- Du luktar underbart. - Gör jag?
Ja, jag älskar parfym, men han låter mig inte ha det.
För du luktar gott ändå.
- Det gör du med. - Tack.
- Jag är äldre, så jag får. - Exakt.
- Jag gillar din ögonskugga. - Tack.
- Och ditt läppstift. - Tack. Det är nytt.
- Vad heter det? - Jag tror det heter Berry Kiss.
Berry Kiss ska det vara.
Berry Kiss.
- Det passar dig. - Amanda?
Om du skulle vilja sova över går det bra.
Vi kan ställa ihop våra sängar.
Förlåt.
Det är så snällt av er att invitera mig. Kanske en annan gång.
- Är det okej? - Ja.
Duktig flicka.
Det är aldrig vuxna här, som är flickor.
- Jag vet. - Jag gillar verkligen det.
Jag med.
Jag vet ingen som skulle göra större succé hos mina barn.
De är så härliga.
Sophie har tagit på sig rollen som min beskyddare.
Jag gillar inte när hon oroar sig för mig.
Och Olivia. Hon kommer att bli killarnas skräck.
Vilket jag erkänner, är något jag gillar hos henne.
Varför berättade du inte om dem?
Jag brukar inte berätta för kvinnor om dem.
Det är lite förvirrande.
Det var ju du som ville att vi skulle lära känna varandra.
När du uttrycker det så, låter det hemskt.
Mitt enda försvar är att tills jag lär känna nån riktigt väl...
är det lättare att vara en vanlig singel-kille.
Det är för komplicerat att vara den jag verkligen är.
Jag är pappa på heltid. En arbetande förälder. En mamma och en pappa.
Jag läser föräldraböcker och kokböcker innan jag somnar.
Jag köper ballerinakjolar. Jag lär mig att sy.
Jag är herr Servetthuvud! Jag går ständigt på högvarv...
och det hjälper att ha tillvaron fackindelad tills jag fått ordning på allt.
Förra helgen var barnen med sina morföräldrar.
Och när de är borta kan jag vara nån annan...
utan chokladfläckar på jeansen.
Jag har ingen aning om hur man dejtar...
som förälder. Och jag antar att det är möjligt att jag är rädd för vad en annan person...
skulle göra med det vi har. Det som tar oss från den ena dagen till nästa.
Ja.
Eftersom jag ska åka om en vecka...
förstår jag på sätt och vis att du inte berättade. På sätt och vis.
Det skulle vara elakt att presentera dem för nån de aldrig skulle få se igen.
Helt rätt.
För jag är bara nån du har legat med en gång och sovit med två gånger.
Jag trodde att jag var nån som du hade legat med en gång...
- och sovit med två gånger. - Oj, oj.
- Nu blev det mer än komplicerat för oss. - Precis.
Jag är en bokförläggare från London.
Du är en vacker filmtrailerskapare från L.A.
Två skilda världar.
Jag har en ko på tomten.
- Har du en ko? - Ja.
Jag syr och jag har en ko.
Är det svårt att tänka sig?
Ja, det är det.
Exakt.
- God morgon, Jesus. - God morgon.
- Är det Santa Anas? - Den har blåst länge nu.
- Hej, Marta. - Hej, Iris.
Hej.
Hallå!
- God morgon. - Jag har räknat...
till nio filmpremiärer idag.
Jag minns när det var nio på en månad.
Nu för tiden måste en film vara en hit första helgen, annars är den död.
Främjar det väl utfört arbete?
Arthur, har du alltid varit så retlig?
Jag har väl legat av mig lite. Men, ja.
Man måste ta fajten.
Okej, din post. Gasbolaget, telefonräkning.
Och ett brev från Writers Guild of America, West.
Ser du på filmerna jag rekommenderade?
Jag älskar dem. Irene Dunne är fantastisk.
- Sunt förnuft. - Ja, hur mycket som helst.
Ska du inte öppna det brevet?
Nej. De skriver om samma sak hela tiden.
- Det kan vara viktigt. - Det är det inte.
De vill arrangera nån slags hyllning för mig.
En kväll med mig. Det låter för jävligt.
Vadå? Det låter underbart!
Skulle du vilja gå upp på en scen med rullator och se ut att vara minst 100 år?
Och få se elva idioter som kommit bara för att se dig?
Glöm det. Jag faller inte för det.
Så vad gör vi nu?
Får jag?
"En kväll med Arthur Abbott.
"Bäste mr Abbott, efter flera försök att kontakta er...
"har vi fortfarande inte fått något svar.
""En kväll med Arthur Abbott"...
"Denna kväll är en hyllning till er gärning...
"som manusförfattare och ert bidrag...
"till detta yrke.
"Gratulerar till denna välförtjänta ära."
Arthur, det här är stort. Och de vill göra det snart.
Hör på, jag är säker på att med lite träning...
kan du gå upp på scenen själv.
Jag kanske kan gå med dig...
som din date eller nåt.
Jag skulle vara stolt över dig, älskling. Men jag ska inte gå.
Men hur hade du tänkt att du skulle få mig i form? Ärligt talat.
Enkelt.
Det går fint. Nästan framme.
Nästan framme. Bravo!
Då går vi tillbaka andra vägen.
- Gick det bra? - Jadå, ingen fara.
- Säkert? - Jag bara halkade.
- Hallå. - Kommer du aldrig hem?
- Herregud. Hej. - Hur går det?
- Bra. Jag har träffat en trevlig kille. - Du skulle ju inte göra det.
- Hur är han? - Verkligen söt.
Det känns jättebra med honom, en helt ny upplevelse.
- Och han är 90 år. - Kom igen!
Det är grannen. Amandas granne.
Du borde träffa henne.
- Det har jag faktiskt. - Fasen.
Samtal väntar. Kan du vänta lite?
- Jag vill verkligen prata med dig. - Visst.
- Hallå? - Hej, det är Amanda.
- Hur står det till? - Jättebra. Hur är det själv?
Jag älskar det här. Kan du vänta? Min bror är på andra linjen.
- Graham? - Han sa att ni har träffats.
- Det har vi. Hur är det med honom? - Bra, skulle jag tro.
- Kan du vänta lite? - Visst.
- Förlåt. Det var Amanda. - Hur lät hon?
- Hur är det med henne? - Hon frågade hur du mår.
- Vad sa du då? - Jag bad henne vänta.
- Kan jag ringa upp dig? - Jag kan vänta.
- Verkligen? - Ta reda på hur hon har det.
Okej.
Graham frågar hur du har det.
Det är bra, jag är ute och går med Charlie.
- Vad har han hittat på? - Jag vet inte riktigt.
- Ska jag fråga honom? - Javisst.
Okej. Vänta, är du snäll.
Det är helt otroligt, du har legat med kvinnan som bor i mitt hus.
- Sa han det? - Herregud!
- Herregud!
Jag trodde jag talade med Graham! Kan du vänta?
Jag är hemskt ledsen.
Du har legat med Amanda!
Hon frågade om det fanns några karlar i byn...
och jag lovade att det inte fanns.
Så träffar du henne och hoppar i säng direkt!
Jag är kvar.
Jäklar! Jag måste ha tappat honom. Amanda, jag är så ledsen.
- Kan jag ringa upp dig? - Javisst.
Okej. Hej då.
Ja, hallå.
Miles. Ligger jag illa till?
Åh, Miles.
- Vad har du för dig på julafton? - Inte mycket.
Jag ska till videobutiken...
- och skaffa nästa film på Arthurs lista. - Vill du ha sällskap?
Jättegärna.
Du.
- Jag tog den bästa glassen i stan... - Hej.
...men jag visste inte om gillade en liten eller stor gräddklick.
Så jag tog båda. Hallå, stor klick!
- Du ser jättefin ut. - Tack.
- Verkligen fin. - Det känns bra.
Jag tränar med Arthur.
- Va? - Det är säkert en jättebra träning.
Jag försöker bara föreställa mig det.
Träningen kanske inte är så avancerad, men... Sluta skratta!
- Konversationen är helt fantastisk. - Det kan jag tänka mig.
Får jag fråga, har du sett den här?
Triumfens ögonblick. Jag älskade den.
Härlig musik av Vangelis. Han höjde den elektroniska musiken en nivå.
Det blir frågor senare.
På väg med miss Daisy. Hans. Mycket oväntat.
Minns du hur bra den var?
Frän! Jag älskar den.
- Är det här en tråkig lek? - Nej.
- Okej. - Fortsätt.
Ibland kommer jag på mig själv...
Och scraddle da
Blir du generad av leken jag leker?
Det är inget bibliotek. Jag kan vara högljudd.
Två toner, och man har en skurk.
Vad ska man säga? Helt lysande.
Vart tog du vägen, Joe DiMaggio?
Du vet nog inte att låtarna skrevs för den.
- De var ledmotiv. - Det visste jag faktiskt.
Ingenstans får man vara ifred.
Herregud. Den här. Du måste kolla in den.
The Mission. Musiken är genial. Den är så annorlunda.
Jag kan inte ens...
Lova att du hyr den.
- Hyrd. - Tack.
Den förändrade hela min värld.
Va?
Maggie!
- Varför blir jag alltid kär i fel tjej? - Du visste inte att hon var fel.
Jag visste att hon inte var rätt.
Har du inte nåt lite starkare?
Tack. Låt mig omformulera det.
Varför dras jag till en person som jag vet inte är den rätta?
Jag råkar veta svaret. För att du hoppas att du har fel.
När hon gör något elakt, ignorerar du det.
När hon är schyst är hon så övertygande...
att argumenten som säger att hon inte är bra för dig bleknar bort.
Exakt.
Plus den klassiska tillflykten: "Skulle en sån tjej...
"vilja ha en kille som jag?"
Vet du vad hon sa?
Hon var klar efter två dagar i Santa Fe.
Sedan dess var hon med, vem han nu är.
Så hon har varit här i stan.
När vi pratade i morse...
och hon sa: "Det snöar här utanför"...
var hon i Santa Monica.
Hade hon kollat vädret på webben?
De hade säkert roligt åt det.
Samtidigt skickade jag hennes julklapp till Santa Fe.
Jag köade på FedEx så hon skulle få den i tid.
- Jag vet. - Klassiskt, eller hur?
Jag vill inte förstöra din julafton.
- Du ska inte behöva lyssna. - Det är okej. Jag gillar ditt sällskap.
Vad sägs om lite mat? Jul-fettuccine?
- Javisst. - Hör på här.
Jag vet att det är jobbigt när folk säger: "Jag vet hur du känner."
Men jag vet faktiskt hur du känner.
Jag hade...
ett förhållande i London.
Vi jobbade på samma tidning.
Sedan fick jag veta att han hade en annan tjej, Sarah...
på distributionen.
Det visade sig att han inte älskade mig som jag trodde.
Vad jag försöker säga är att...
jag förstår hur det är att känna sig så liten och obetydlig det nånsin är möjligt.
Hur det kan göra ont på ställen i kroppen man inte visste fanns.
Oavsett antalet frisyrer du har...
eller hur många gym du går på, eller hur mycket vin du dricker med väninnorna...
ligger du fortfarande i sängen och ältar varje detalj...
och undrar vad du gjorde fel och hur du kunde missförstå.
Och hur, för ett kort ögonblick, du kunde tro att du var lycklig.
Ibland intalar du dig själv att han ska förstå...
och komma till dig.
Och efter allt det, hur lång tid det nu tar...
åker du nån annanstans...
och träffar människor som får dig att känna dig värdefull.
Och du hittar till slut de små skärvorna av din själ.
Och hela den där sörjan...
de bortslösade åren av ditt liv...
bleknar till slut bort.
Åh fan...
Du behöver det här mer än jag.
Är du här för att komma över nån?
Ja.
Det här är jag i bra form.
Är det killen som skickar texterna?
Ja. Han behöver mig.
- Så han håller kontakt? - Hela tiden.
Så du kan inte glömma honom, vilket är bra för honom, men skit för dig.
Vilket bra liv du har jämfört med mig.
Kom. Jag gör en fettuccine åt dig.
Det är julafton. Vi sitter på uteplatsen...
gör en brasa, knäcker en mousserande...
och firar att vi är unga och levande.
- Är du med, Simpkins? - Miles.
- Du är en otroligt snäll man. - Jag vet.
Det har alltid varit ett problem för mig.
Hej.
Okej, här är det.
Arthurs tema.
Det är mycket bra.
Allvar. Jag spelar in det på en CD åt honom.
När han hör det får han mod att gå ut på scenen.
- Okej? - Ja.
Så här låter det.
Har jag stulit den?
- John Williams. - Jag skrev inte den.
- Nu är det på riktigt. - Okej.
- Nu kör vi. - Jäpp.
En liten Arthur på kvällen.
Det är lite fräckt.
Det låter som han.
Jag har skrivit en för dig också.
Har du?
Iris, om du var en melodi...
Jag har bara använt fina toner.
Iris bor granne
Med Arthur Han är doodle-ee-doo
- Och en doodle-ee-doo - Scroodle-ee-doo
- En scroodle-ee-doo, är han det? - Ja.
- Och en froodle-ee-doo - Froodle-ee-doo
Vi sa båda två froodle-ee.
Jag är imponerad. Du är rena undret. Ett doodle-under.
Scroodle-ee-doo
Du var fantastisk.
Ja, det här blir tufft.
Du måste jämt till London i jobbet, visst?
London? Aldrig.
New York?
Nej. Men det är lättare. Åker du dit?
Sällan.
Att ha ett förhållande på avstånd kan fungera.
Jag kan inte få ett att fungera så länge jag bor ihop med någon.
Så det här kan vara lösningen för dig.
Jösses.
Okej.
Vi antar att det kan funka.
Att vi verkligen flyger fram och tillbaka så ofta vi kan.
Ja. Det är möjligt, helt klart.
Anta sen att vi om sex månader går in i en vägg.
Jag kan inte alltid vara borta från jobbet...
eller flickorna klarar inte att du är borta.
Vi känner av spänningen.
Vet att det inte går och börjar bråka...
för vi inte vet vad vi ska göra...
Sen efter ett långt, tårfyllt, från din sida, telefonsamtal...
- Tack. ...säger vi farväl.
Så är det slut.
Vi kommer aldrig att stöta på varandra.
Vad blir det kvar?
Två miserabla människor som känner sig totalt manglade och sårade.
- Eller... - Tack.
Eller kanske ska vi bara inse...
att det vi har haft var perfekt.
Och att det kanske inte blir bättre än så här.
Kanske försöker vi komma underfund med det här...
för att det känns så bra.
Kanske faktumet att jag åker om åtta timmar...
gör allt mer upphetsande än det är.
Kanske.
Du är den mest deprimerande kvinna jag någonsin träffat.
Jag vet.
- Jag har ett annat scenario. - Bra.
Jag älskar dig.
Förlåt det burdusa framförandet.
Hur problematiskt det här än må vara...
så är jag förälskad i dig.
Och jag känner inte så för att du ska åka...
eller för att det känns bra...
vilket det gör, eller gjorde, innan du körde igång så där.
Jag kan inte räkna ut hur vi ska göra. Jag vet bara att jag älskar dig.
Otroligt vad jag tjatar om det.
Jag trodde inte att jag skulle känna så igen.
Det är helt enormt.
Jag vet att jag har ett paketerbjudande...
tre till priset av en.
Paketet är kanske inte så underbart i dagsljus...
men äntligen vet jag vad jag vill ha, och det i sig är ett mirakel.
Vad jag vill ha är dig.
Jag hade inte förväntat mig "Jag älskar dig".
Titta inte på mig så där.
Jag försöker att hitta det rätta att säga.
Jag förmodar att om den självklara responsen inte kommer direkt...
kan vi...
Vi borde prata om någonting annat.
Typ, vilken total idiot jag är.
Jag minns att du lovade att du inte skulle bli kär i mig.
Jag måste lyssna bättre.
Jag har aldrig träffat en kille som pratar lika mycket som jag.
Men kan du för ögonblicket vara tyst? Snälla?
Hur många filmer har han på sin lista?
Femton till, eller så.
Jag fattar inte hur jag missade The Lady Eve.
Barbara Stanwyck är bländande.
- Så säker på sig själv. - Och sexig.
Verkligen sexig. Alla filmer han rekommenderade...
har en kraftfull kvinna.
Försöker han säga dig något?
Jag ber om ursäkt. Tutt-snudd.
Det var en olyckshändelse. En oavsiktlig tutt-snudd.
Jag ber om ursäkt.
- Vi byter samtalsämne. - Okej.
Arthur har bett dig att skriva text till hans musikaliska tema.
- Vad är det? - Det är Maggie.
Hallå.
Hej.
Det är okej med mig.
Jo, Maggie, jag är lite upptagen just nu.
Vilken tid kan du vara där?
All right, jag kommer.
Nej, nej... En halvtimme.
Kanske lite längre.
Okej. Hej då.
Hon saknar mig.
Där ser du. Hon tog sitt förnuft till fånga.
Vi borde be om notan.
Nej! Jag väntar tills du har ätit upp.
- Jag är klar. - Du tog inte din tonfisk.
Jag är mätt.
Gå du. Jag tar det här.
Vi ses sedan på festen, om du fortfarande hinner dit.
Jag måste åka till andra sidan stan, men jag försöker hinna.
Jag tar med mig musiken.
Jag vill verkligen vara med. Men jag vet inte hur lång tid det tar.
Förlåt.
Allt går så bra. Oroa dig inte.
- Lycka till. - Tack.
Hallå.
Jasper. Jag läser just din text.
Nej, jag har inte glömt. Jag har varit upptagen.
Det är inte sant. Jag skulle ringa dig när...
Vad för överraskning?
Nej, jag ser ingen ask.
Ja, jag är säker.
Låt mig titta i köket.
Nej, inte där inne.
Jag kollar grinden. Ja.
Men när skickade du det?
Jag hittade din julklapp.
- Stället passar dig. - Ja, visst.
Jo, faktiskt.
Ska du äntligen titta på mig?
Hallå.
Jag kom för jag var tvungen att träffa dig.
Tvungen.
Jasper, jag förstår inte det här riktigt.
Jag fanns där i tre år. Kommer du ihåg?
Fyrkantig kloss och ett runt hål?
Du sa så. Vi passade inte för varandra.
Vi var som en fyrkantig kloss och ett runt hål.
Jag minns inte det. Jag saknade dig när du var borta.
Jag har aldrig kollat min e-post så ofta.
Det gjorde mig galen att inte höra av dig.
Jag vill inte förlora dig.
Förlora mig?
Det här är alltför förvirrande.
Kom hit.
Jag gjorde bort mig.
Miles, har du aldrig gjort bort dig? Jag gjorde ett misstag.
Jag var dum och impulsiv.
Han var inte som jag trodde.
Jag började tänka på dig...
och jag hoppades att du skulle förlåta mig.
Gör du det, Miles? Förlåter du mig?
Vet du vad jag tänkte?
När du kommer hem kunde vi kanske smita iväg någonstans.
Kanske till Venedig. Vi i Venedig kunde vara fint.
Menar du det?
Är du fri att göra det?
Älskling, jag har rest runt halva jordklotet för att träffa dig, eller hur?
Jo, men det besvarar inte riktigt min fråga.
Är du inte tillsammans med Sarah längre?
Är det det du kom för att berätta?
Jag hoppas det räcker med att du vet hur förvirrad jag är.
Okej, låt mig översätta det där.
Du är alltså fortfarande förlovad.
- Ja, men... - Åh, herregud.
Okej, det var verkligen nära ögat.
Jag trodde aldrig jag skulle säga det här...
men du hade rätt om oss.
En fyrkantig kloss och ett runt hål.
- Du kan inte mena det. - Det fina är att det gör jag.
Jag säger det här tre år för sent...
men jag måste säga det.
Jasper... Vänta. Jag måste tända.
Jasper...
- du har aldrig behandlat mig rätt. - Älskling...
Tyst.
Du krossade mitt hjärta.
Och du betedde dig som om det på något sätt var mitt fel.
Jag var alltför förälskad för att bli arg.
Så jag straffade mig själv i flera år!
Men du valsar in här på min underbara julsemester...
och säger att du inte vill förlora mig, samtidigt som du ska gifta dig...
Det berättigar mig att säga...
det är slut.
Den här... Sjuka, giftiga saken mellan oss...
är äntligen avslutad!
Jag är mirakulöst färdig med att älska dig.
Jag har ett liv att leva.
- Och du finns inte med i det. - Älskling...
Nu har jag ett viktigt möte...
och du måste dra åt helsike.
Nu!
- Vad tar det åt dig? - Jag vet inte.
Men jag tror att det jag har påminner lite om sunt förnuft.
Iris. Du är rena dynamiten.
Tack. Och om jag får säga det, det är du också.
Knöt jag min slips rätt? Jag har inte använt nån på 15 år.
Den är perfekt.
Jag gillar den där Hugo Boss. Han gör snygga kostymer.
Jag har nåt åt dig.
Åh.
Förlåt mig. Senast jag hade en date gjorde vi så här.
Den är vacker.
Om den känns töntig, eller förstör din klänning behöver du inte ha den.
Jag gillar töntigt.
Jag söker efter töntiga saker i mitt liv.
- Snygg replik. - Det är alla de där filmerna.
Okej, då går vi.
Så vi får den här pinsamheten överstökad.
- Mr Abbott? - Ja, sir.
Alla är beredda nu.
Varsågoda.
Mina damer och herrar. Mr Arthur Abbott.
Hej.
- Du är jättesnygg. - Du också.
Tack.
Jag hjälper er upp, mr Abbott.
Gå nu. Jag är så stolt.
Jag gör det.
Han är en rockstjärna.
Hej.
Förlåt, jag är sen. Maggie-grejen tog tid...
men det är över nu, slut, kaputt.
Du är underbar.
Tack.
Tack ska ni ha.
Jag är helt överväldigad...
att jag klarade trappan.
Jag kom till Hollywood för över 60 år sedan...
och blev genast förälskad i filmen.
Det är en kärleksaffär som har varat en livstid.
Första gången jag kom till Glitterstaden...
fanns varken biopalats eller filmstäder.
Varken kioskvältare eller DVD.
Jag kom hit innan konglomeraten ägde studiorna.
Innan man hade team som gjorde specialeffekterna.
Och definitivt innan kassarapporterna kungjordes...
som om de vore baseballresultat på kvällsnyheterna.
Han är så fantastisk.
- Iris? - Ja.
Vad gör du på nyårsafton?
- Då är jag i England. - Jaha.
Jag har aldrig varit i England. Eller Europa.
Inte?
Om jag åker dit, går du ut med mig på nyårsafton då?
Det gör jag jättegärna.
Vi behöver inte göra det här större än det redan är.
Nej, det ska vi inte.
Vi får ringa och mejla varandra.
- Inga givna regler. - Nej.
Jag kommer bara att kyssa dig för miljonte gången...
och säga: "Vi ses."
Vi ses.
Sköt om dig.
- Har ni haft en bra semester? - Ja.
Jättebra.
Kanske den bästa nånsin.
Amanda Woods, välkommen tillbaka.
Vänd om.
Vänd om och kör tillbaka.
- Glömde ni något? - Ja. Ja.
Kan du köra lite fortare?
Vägen är lite besvärlig.
Stanna.
Damen.
Graham!
Graham.
Du vet, jag tänkte...
varför ska jag åka före nyårsafton?
Det är helt ologiskt.
Jag menar, du bjöd inte ut mig...
men du sa att du älskar mig.
Så jag tänkte att du har en date. Om du vill ha mig.
Jag har flickorna på nyårsafton.
Det låter perfekt.
Hej.
Du ser ut precis som ängeln i toppen på julgranen.
Ge mig en puss.
Berätta om dina julklappar.
Sitt hos Miles.
Okej, du vet vem det är.
Raring.
Det är otroligt.
Tänk att han kom hit. Han är så fantastisk.
Jag har aldrig sett dig så lycklig.
- Jag utmanar dig. - Mig?
Oh, ja.
- Ja, ja! - Ja, ja!
- Gott nytt år! - Gott nytt år!
- Gott nytt år, allihop!